Blå 1 til Blå 2, kontrolsted Alfa Bravo er nået.
Modtaget, Leder 1. April 9, 2004
Blå 2, vi har et mistænksomt køretøj til højre
der kører ret hurtigt. Over.
Hærkorpset 4, bremser han ned?
Blå 1, hvorfor kører du så langsomt?
Er du bange for at få en fartbøde? Over.
Undskyld, gutter. Jerner den lige af.
Phelps er nede! Phelps er nede!
Det følgende er baseret på virkelige hændelser
BYDER DIG VELKOMMEN
Med Chance Hjem
forestillet
Marineinfanteriet
Hans uniform var...
hans familie
Langfredag
Forsvarsministeriet - Operation Irakisk Frihedsofre
Marinekorpsets Kamphovedkvarter - Udviklingskommandoen
- God morgen, Hr. - God morgen.
Når vi er indkvarteret, får du en oversigt
over bataljonernes og eskadronernes beredskabsniveau
og orienteringen i dag vil fokusere på marineinfanteriets første division.
Lysbilledet indikerer at personaleberedskabet
ikke er så slemt som de rapporterer.
Men, Hr., som de sikkert ved, bad de sidste Fredag
om yderligere 300 soldater.
Øh, på grund af oprøret i Al-Anbar
og stigningen i dødsfald i den seneste tid
er det ikke overraskende at de gjorde det.
Hr., jeg vil anbefale at sende lige præcis nok soldater
til at dække deres tab i sidste måned.
Hvor mange af jer har været i Irak siden 9/11?
Jeg ved at I har brugt meget tid på disse rapporter, men det går ikke
at en flok analytikere modsiger kommandørerne i marken.
Jeg ved det ikke. Med al dette administrative møg
kan man undre sig over om vi mister fokus på det der virkelig er vigtigt.
Nogle gange ville jeg ønske jeg var derovre.
Jeg ved det ikke, Hr. Man skal passe på med hvad man ønsker sig, ikke også?
Hej, Far.
- Hej, alle sammen. - Hej.
Hej.
Gæt hvem der vandt hendes svømmekonkurrence.
Lad mig gætte.
Dig? Sådan. Det er stort!
Hey, hør efter drenge, hvad med at vi laver nogen lektier inden aftensmaden?
- Det syntes jeg lyder som en god ide. - Kom så.
Hvad laver du til aftensmad?
Hvid chilikylling med en balsamisk reducering.
Nåda!
- Du er ved at blive kreativ. - Åh, ti stille.
Mm.
Lad os bede.
Parat. Ned.
- Parat, to... - Vis våben!
Fremad march.
Et, to.
Bærere, holdt!
Det er ikke sødt.
Far, jeg tror jeg fik alle ordene rigtigt,
men jeg er ikke sikker.
Du far en hurtig en nu. "Tortellini."
T-o-r-i...
Jeg ved det ikke.
Hr., i går aftes læste jeg DOD meddelelsen om PFC Phelps.
Han er fra min hjemby, Clifton, Colorado.
Jeg ved ikke om det bliver vores ansvar
eller Pantagons, men, Hr.,
hvis det bliver vores,
ville jeg blive beæret over at ledsage ham hjem.
Det er lidt usædvanligt for en office at ledsage en PFC.
Ja, Hr., det ved jeg godt,
men det vil jeg meget gerne, Hr.
Jeg rejser i et par dage. Jeg bliver hentet klokken seks om morgenen.
- I morgen tidlig? - Ja.
Jeg meldte mig frivilligt til eskort tjeneste.
Der var den hersens soldat
der blev dræbt i Irak-- ung gut.
Han er fra Clifton. Jeg tilbød at ledsage ham hjem.
Hvad handler det her om, Mike?
Ikke om noget. Han er fra Clifton, ikke andet.
Det bliver en hurtig tur, Stace.
Jeg er tilbage i næste uge.
Røntgen Tændt - System Tændt
DOVER HAVN
EKSPLOSIV ARTILLERI OPKLARING
AKTION: Fortsæt
Fortsat Sagsnummer 2045 hændelse
Stregkode
Dover AFB Havn Ligkapel
Karamel Snegle
Lad vær med at sige noget til Mor!
Sig til familien at jeg er så ked af det på deres vegne.
Det skal jeg nok.
Jeg elsker dig.
DOVER HAVN LIGKAPEL
Resterne skal med fødderne først
når de bliver transporteret fra et sted til et andet.
Ved hvert stop, må du forsikre dig om at resterne er læsset ordentligt på.
Ved hvert transfer punkt,
Ligegyldigt hvilken form for transport,
gør du honnør. HELIKOPTER ULYKKE...
Din opgave er ikke færdig
førend du har afleveret resterne til begravelses direktøren.
Eskorter behøver ikke blive til begravelsen.
Men, skulle du beslutte dig for at blive,
er der specifikke retningslinier med henblik på at møde familien.
På intet tidspunkt må du diskutere
hvordan den afdøde omkom,
eller spekulere om hvad der skete ved dødsfaldet.
Du må gerne aflevere de personlige ejendele direkte til familien.
Disse ejendele skal blive i din besiddelse
indtil de bliver afleveret.
Mine herrer, vi har dagens første afgang.
Vi stiller os op og gør honnør mens de sidste jordiske rester afgår.
Deling!
Vis våben!
Våben!
Vis våben!
Træd af!
Jeg er bange for at vi har har haft mange tab i denne uge.
Han er ikke klar til afgang i dag.
...men ikke hvad han gør færdigt i sin livstid.
Forestil dig en evolution der foregår over aeoner...
Angrebet i aften sker mens volden stiger
mellem oprørerne og koalitionstropperne gennem hele Irak.
Marineinfanteristerne i Fallujah gik ind i den kaotiske by
fra flere forskellige retninger.
De blev mødt af tung stormild og raketdrevet granater.
Du vidste sikkert ikke marineinfanterister kunne sy.
Han var ret imponerende, din PFC.
Han har fået tildelt mange ordener for sådan en ung mand.
Jeg kendte ham ikke.
Du kan være sikker på at hans uniform kommer til at sidde perfekt.
Tak skal de have, Oberst.
Om det er før eller senere, er ligemeget.
Men for en sikkerheds skyld...
han er militærpsykolog. Det hele er fortroligt.
Åh, nej. Jeg er okay, tak.
Bare så du ved det.
Oberst Strobl, Hr., de tager afsted om cirka 15 minutter.
Transporten afleverer dem ved Philadelphia Lufthavnen
hvor deres endelige destination er Dubois, Wyoming.
Wyoming?
Jeg troede jeg var på vej til Colorado-- Clifton.
Han meldte sig ind i Colorado, men hans forældre boede i Wyoming.
Det er hvor hans familie vil have ham begravet.
- Er det okay? - Selvfølgelig.
Jeg har PFC Phelps personlige ejendele.
Nu laver vi vores inventarieliste og omsætning.
Hr., Phelps forældre er skilt,
så du får et ekstra flag at give dem.
På den måde får både moren og faren et.
Mm-hmm.
Hvis du kunne bekræfte at alt er der og skrive under på inventarielisten.
Jeg har også et brev
som Phelps delingskommandør skrev til familien.
Oberst, ligkapelsspecialisten gjorde alt hvad han kunne.
Men det kan ikke anbefales at de jordiske rester skal ses.
Det har været et privilegie at tage mig af ham, Hr.
Det var alt. Vi skal have dig
til at lave en sidste identificering inden afgang.
Hr., jeg skal have dem til at bekræfte at det er PFC Chance Phelps,
og at de er klar til afgang.
Okay.
Vi våben!
- Har du det okay? - Ja, ja. Jeg har det fint.
Vi er der næsten.
- Er du altid på de her ruter? - Ja.
- Jeg er lige startet for 6 måneder siden. - Nå.
Ingen i min familie er i militæret
og ingen af mine venner.
Men jeg tænkte på at melde mig ind.
Ja, men jeg var skide bange.
Undskyld, jeg mener bange.
Du må godt sige skide.
Nå. Fedt.
Og så alt det med at klippe håret.
Jeg er i et band og, du ved,
man skal lade det være langt for at gøre damerne glade.
Hvad med dig? Hvad er din historie?
Øh, min historie?
Min historie er kompliceret.
Nå? Jamen, hvornår meldte du dig ind?
- Da jeg var 17. - Nå.
Mine forældre matte skrive under da jeg ikke var myndig endnu.
Ja, det var ung.
Ja, men jeg kunne ikke klare tanken om at
vente i endnu et år.
Det eneste jeg ville var at blive marineinfanterist
så derfor meldte jeg mig ind.
Når man afslutter træningen,
føler man sig helt på toppen og man rejser
og ser en masse ting man aldrig troede man ville se.
Det er selvfølgelig svært, men det er sjovt.
- Sjovt? - Ja.
Jeg mener det.
Jeg må være ærlig.
Ikke for noget, men...
Jeg forstår ikke rigtig hvad vi laver derovre.
Men...sidste sommer tog de her to gutter
fra mit gymnasium afsted,
og...
en af dem kom slemt til skade.
Og sidst jeg hørte var han på et eller andet Reed hospital.
- Walter Reed. - Ja.
Den anden kom ikke tilbage.
Jeg ville bare gøre noget.
Forsendelse
Hej, Henry.
Hvordan går det?
Oberst, når du er klar.
Okay.
- Vil du gøre mig en tjeneste? - Ja.
Fortæl familien at vi tænker på dem.
Det skal jeg nok.
Du er en god mand, Rich.
- Tak. - Pas på dig selv.
Okay. Vi ses.
Må vi få jeres opmærksomhed, passagerer,
Øget sikkerhedsforanstaltninger...
Hej, velkommen til Northwest Airlines. ID, tak.
Øh, jeg har en kupon.
Han er militæreskorten. Jeg tjekker ham ind.
Jeg har booket dig helt til Billings,
men du kan få dine tasker i Minneapolis i aften.
Jeg har opgraderet dig til første klasse
hele vejen til Billings.
Tak. Det er jeg glad for.
Tak for din militærtjeneste.
Selv tak.
Bælte, sko,
bærbar i en separat kurv.
Al metal ud af lommerne.
Hr., din taske skal igennem.
Øh, ja, du kan tjekke tasken, men den kan ikke køre igennem røntgenmaskinen.
Fortæl mig ikke hvordan jeg skal gøre mit arbejde.
Tasken kan ikke køre igennem.
Det er op til dig. Det kommer til at tage længere tid.
Tasketjek, mand.
Hr., de skal tage jakken af og lægge den i kurven.
Jeg kan ikke tage jakken af.
Du kan håndtjekke mig. Er der en overordnet til stede?
Ikke lige her. Bare vær sød at tage jakken af.
Den skal igennem maskinen.
Jeg tager ikke den her jakke af
og sværte uniformen til.
Du har en del metal på jakken. Den bliver nød til at køre igennem maskinen.
Tag mig hen til et privat rum
og tjek mig der.
Vend dem om.
- Undskyld, Hr. Er de eskorten? - Ja.
- Hvordan har du det? - Hvordan går det?
Jeg skal ned til startbanen for at overse læsningen.
Okay.
- Hvor kommer du så fra? - Colorado.
Det er lang tid siden jeg har været der.
- Hvad med dig? - Over det hele.
Min Far gjorde karriere i Luftvåbnet, så vi flyttede rundt en del.
- Hvordan var det? - Det var okay.
Jeg savner det faktisk nu hvor jeg er bosat her.
Vi venter her. Han kommer snart.
Ja, det med at flytte rundt er fedt når man er single,
og så bliver man gift, får børn, og så er det noget helt andet.
Ja. Du laver mest det her eskort halløj, ikke?
Hvem mig? Nej, jeg... Jeg arbejder på et kontor.
- Jeg meldte mig frivilligt til den her. - Det må være svært.
- Jeg skal verificere. - Ja, ja, gør du bare det.
- Okay. - Okay.
- Du kan stå lige her hvis du vil. - Tak.
Hej.
- 2A? - Det er lige nede til højre, Hr.
Undskyld mig. Tak.
Bush: USA "må ikke bukke under"
Ashcroft siger Clintons regler "handicappede" antiterrorisme
Vil du have noget at drikke?
Øh, Jack Daniels rent, tak.
- Og til dem, Hr. - Vand, tak.
Hvad er der galt? Er du på vagt eller noget?
Ja, jeg er.
- Undskyld mig, Hr.? - Ja.
Jeg vil gerne give dig den her.
Der går lige et par minutter. Undskyld forsinkelsen.
Vi venter på en transportør.
Men vi tager al bagagen af først,
og så tager vi kisten af.
Jeg vil gerne holde ham adskilt fra bagagen, hvis det er muligt.
Det er planen. Vi flytter ham ikke med resten af bagagen.
Okay. Lyder godt.
Der er en anden eskort her, fra Dover.
Jeg har mødt mange af jer gutter på det seneste.
Undskyld mig.
God aften.
God aften, Hr. Jeg regnede ikke med at se dig her.
Ja, jeg mellemlandede her.
Hvordan har din tur været indtil nu?
Fin nok.
Men det er underligt, Hr.
De ved det alle sammen,
uden at jeg har sagt noget til nogen.
Både i Philadelphia og her i Minneapolis.
De må have regnet det ud da de så uniformerne.
Ja, du ved, det samme er sket for mig,
hvilket er helt fint,
da jeg ikke rigtig har lyst til at forklare det.
Hey, det ser ud til at din kommer ud nu.
Vis våben!
Våben!
Når du er klar, går vi over til lasthuset og ordner alt.
Ja, okay. Giv mig lige et minut. Jeg mangler lige at verificere.
Hvor skal de hen, Sergent?
Jeg er på vej til Rochester. det er omkring 140 kilometer herfra.
Min familie møder os der.
Er du i familie med den afdøde, sønnike?
Øh, ja, Hr.
Han er min bror.
Vis...våben!
Våben!
Nå...
nå, jamen... pas på dig selv, sønnike.
Tak, Hr. I lige måde.
- Hej. - Goddag.
Så han kan bare, øh, blive her hele natten?
- Ja. - Der er ingen grund til at flytte ham?
Det skal du ikke bekymre dig om. Ingen kommer tæt på ham.
Når du er klar, har vi en taxa
der venter på at køre dig til hotellet.
Faktisk så, hvis jeg bare kunne få en stol, ville det være helt fint.
Jeg har virkelig ikke lyst til at efterlade ham her alene.
Du vil sove herinde?
Jeg må lige tjekke med min overordnede. Jeg er ikke sikker på at vi tillader det.
Gider du?
Jeg ved det er sent, men det ville jeg virkelig være taknemmelig for.
Jeg havde sådan en i min Jeep.
Den er lidt mere komfortabel end en stol.
Tak.
- Tak, det sætter jeg pris på. - Hav det godt.
Godnat.
Jeg hørte at vi har jordiske rester med i dag.
- Du må være eskorten. - Mike Strobl.
- Tom Farrett. - Hvordan går det, Tom?
Hvor fik du det der ordensbånd?
- Desert Storm. - Seriøst?
Jeg fløj en A-10 i Desert Storm.
Hold kæft hvor vi styrede det derovre.
Ja, i gutter var gode.
Jeg var løjtnant, artilleri bataljonen, første marine division.
Har du været derovre igen denne gang?
Nej, jeg er en talknuser nu.
Jeg analyser arbejdskraft ved Quantico.
Du fik vel set nok i Kuwaut, hva'?
Nej, ikke så meget.
Jeg siger dig, jeg savner det virkelig nogle gange.
Undskyld mig.
Tak.
- Hej. - Hej.
- Annie. - Mike.
Så er vi vist rejsekammerater de næste par timer.
Ja.
Jeg har masser af ugeblade. Du må meget gerne læse nogen.
Tak.
LÆKKER soldat ved siden af mig på flyet
Det er, øh... Marineinfanterist, faktisk.
- Hvor er jeg pinlig. - Det er okay.
Tro mig, du er en dejlig afveksling.
Det er utroligt så hurtig du er med fingrene på den slags.
Jeg har meget at sige.
Velkommen til Billings, folkens.
Jeg må bede jer om at blive siddende et øjeblik.
Under denne flytur, har jeg haft æren af at transportere
de jordiske rester af en falden marineinfanterist.
Jeg må ubelejlige dem et øjeblik
mens eskorten går af flyet.
- Det vidste jeg ikke. Det er jeg ked af. - Mens din dag fortsætter,
så skænk familien en tanke.
Det er okay.
Tak for selskabet.
Nå, jeg skal videre til Cheyenne.
- Tak for en god tur, Tom. - Det var så lidt.
Hvad var hans navn, ham din marineinfanterist?
- PFC Chance Phelps. - Chance Phelps.
Jeg kan navnet på hver eneste KIA
jeg nogensinde har transporteret.
- Pas på dig selv. - Tak. I lige måde.
- Hej. - Hej.
Jeg er Gary fra Raffertys Begravelsesforretning.
Gary, Mike Strobl.
Det er en stor ære at møde dem, Hr.
Jeg har en ligvogn. Den er klar til at køre.
Vi burde komme i gang så snart vi kan.
Vi har en lang tur foran os.
Det tog mig over 5 timer at komme herop i morges.
Okay.
Jeg kendte ikke Chance særlig godt.
Jeg har kendt hans far i mange år.
Jeg er glad for at han endelig er hjemme.
- Du må være Major Thompson. - Ja, Hr.
Mike Thompson fra I&I 223 nede i Salt Lake City.
- Godt at møde dem, Major. - Hr.
- Du har vist haft lidt af en uge. - Ja, Hr.
Sergent Burton og jeg kørte hele natten for at komme herop Lørdag.
Vi underrettede moderen klokken to Lørdag morgen.
Det siger jeg dem, Hr, det håber jeg aldrig at skulle gøre igen.
- Hvordan har familien det? - Tja, Hr, det er svært at sige.
Nogen gange tror jeg de klarer sig okay, men så...
du ved. Det er svært at sige.
Hey, hvordan går det?
Jeg er okay. Det har bare været en lang uge.
VFW posten oppe i Dubois
holder en komsammen i aften til ære for Chance.
- Maske du har lyst til komme med. - Okay. Lyder godt.
Øhm...
Jeg er glad for at du er her.
Ja, det er jeg også.
Dit hotel er oppe i Dubois,
hvor ceremonien finder sted.
Du må nok komme afsted og få pakket ud.
Jeg er ked af al den kørsel, Oberst.
Ikke noget problem, Gary.
Okay, jamen,
hvis jeg kan få dig til at godkende papirerne, så er vi færdige for i dag.
Det lyder godt. Jeg har nogle ting
som familien gerne vil have ned i kisten.
De sagde de foretrak ikke at se liget,
så nu ville nok være et godt tidspunkt at gøre det på.
Ja, det ville være godt, og, øh, jeg skal tjekke vedrørende hans uniform.
Jamen, du ved godt at det bliver en lukket-kiste begravelse?
Jeg forstår, men, øh,
jeg vil bare være sikker på at det i orden.
Okay.
Okay, gør du bare det.
Se der. Han har seks ordensband.
Og han er PFC'er, det er utroligt.
Ja.
Folkene i Dover gjorde et flot stykke arbejde.
De vidste kan ikke skulle ses
og hans uniform er perfekt.
Jeg vil...
ordne papirarbejdet.
Mm-hmm.
Hvis du er klar.
Øh, ja.
I STEDET FOR BLOMSTER, BEDER FAMILIEN OM DONATIONER
TIL CHANCE R. PHELPS MINDEFOND FOR AT INDSAMLE PENGE
TIL FLAKVESTE TIL VORES TROPPER I IRAK.
ESKORT REJSE RAPPORT
Undskyld mig, Hr.
Er du marinefanteristen der bragte Chance hjem?
Ja, Hr. Mike Strobl.
- Semper fi, Oberst. Jeg er Charlie Fitts. - Charlie.
Hør du, hele denne by er dig taknemmelig.
Det var en ære.
Korea, hva'? Det er en fornøjelse at møde
en gammel soldat fra første marineinfanteridivisionen.
Der er nogle gutter her der har ventet hele aftenen på at møde dig.
Gutter, det er Chances eskort, Oberst Strobl.
- Larry Hertzog. Velkommen. - Larry.
- Robert Rouse. - Hvordan går det?
- AV Scott. - Her har vi Gunny Mulcahy,
Chances rekruttør.
- Hr. - Gunny.
- Og Sergent Michael Arenz. - Hr.
Han var med Chance da han døde.
Sergent.
Jamen, Jenny,
giv dog den mand en kold bajer.
Han har været på en lang og ensom rejse.
- Kendte du Chance? - Nej. Nej, jeg kendte ham ikke.
- Ja, der gik du glip af noget. - Ja, det gjorde jeg vist.
Der er mange rekrutter, inklusiv mig selv,
der mister en stor del af deres personlighed
når de gennemfører deres træning.
Det er jo lidt meningen med det. Men Chance, han kom tilbage fra træningen,
og var fandeme blevet en marinefanterist, men han var stadig Chance.
Det samme gamle smarte smil.
Han kunne slippe afsted med hvad som helst bare ved at smile.
Vores første morterangreb i Ramadi,
alle råber, "Grib jeres Kevlare, grib jeres flakveste!"
Vi var alle bange, du ved, "Velkommen til Irak."
Alle løb hen mod bunkeren.
Og Phelps, med sine badetøfler på,
griber sit gevær, løber udenfor,
og råber, "Hvor er de? Hvor er de?"
Alle råber efter ham, "Phelps, kom så tilbage, mand! Duk dig!"
Han står stadig udenfor i hans badetøfler.
Hvis I gutter vil undskylde os, vi bliver nød til at smutte.
Ja, vi bygger noget specielt til at køre ham op til kirkegarden i morgen.
- Noget jeg kan gøre? - Du har gjort nok.
- Oberst, godnat. Tak. - Godnat.
Konvojen bevæger sig,
på en rutinepatruljering syd for Baghdad, og...
Chance skulle ikke engang have været der den dag.
Det var hans hviledag.
Og siden han vidste vi skulle ud og patruljere,
skulle han bare med.
Chance var på udkig oppe i pansertårnet.
Det var hans plads.
Det farligste job en marineinfanterist kan have.
Ja, man er totalt blottet deroppe.
Men han elskede det.
Det gjorde mig altid tryg
når jeg så de sko der.
Over hele Irak,
var Chance bare et par store sko der passede på os.
Men, vi kørte afsted.
Pludselig lyder der et kæmpe drøn.
Ud af ingenting, var en IED sprunget foran konvojen.
Så jeg hopper ud, tjekker resten af køretøjerne, og...
det var sindssygt, mand.
Der blev affyret skud over det hele.
Det var kaos, ren kaos, men...
bag mig kunne jeg høre Chances 240 åbne op,
og affyre en helvedes masse skud mod Mujahedeen.
Så tænkte jeg, "Okay, den del af konvojen er okay."
Han tiltrak alle fjendtlige salver
så resten af os kunne søge i skjul,
organisere os og komme ud derfra.
Så efter jeg tjekkede de første to køretøjer,
løber jeg tilbage til vores køretøj, og, øh,
øh, jeg kunne se at Chance skød over det hele.
Han var oppe i luften, over det hele.
Bare sådan helt vildt, du ved. Så jeg råbte af ham.
Sådan, "For helvede, Phelps,
lad vær med at skyd fuglene, mand."
Jeg troede han prøvede på at gøre dem bange.
Hans finger var stadig på aftrækkeren, og skød,
men hans hoved hang.
Jeg kom lidt tættere på, jeg kunne se lidt blod
der løb ned af hans hoved, og, øh...
Inden i køretøjet tjekkede lægen hans puls, og, øh,
han var væk.
Seks af os holdt ham i vores hænder
hele vejen tilbage til basen.
Jeg bliver ved med at se det, du ved, i mit hoved,
"Hvad kunne jeg have gjort bedre? Hvad kunne jeg have gjort anderledes?"
Hvad siger man til en eller andens mor når de siger til dig,
"Det er ikke din skyld, du kunne ikke gøre noget"?
Jeg skyldte ham at redde ham.
Jeg var den der trænede ham.
Jeg nægter bare at tro på at jeg er her og det er han ikke.
Jeg er glad for at du er her, Sergent.
Tak, Hr.
Det betyder meget når det kommer fra dig af.
Han ville være beæret over at vide
at så højt rangeret en officer bragte ham hjem.
- Hr. - Sergent.
Hvad den dreng må leve med.
Jeg burde have været derovre, Charlie.
- Det er var ikke din tid, Oberst. - Det var præcis min tid.
Jeg vidste at uret tikkede,
vidste at det snart var min tur.
Men jeg...
Jeg blev ved med at ignorere det, kender du det?
Undtagen midt om natten, når jeg
tjekkede listen over dødsfald, og bare...
bad til Gud om at jeg ikke kunne genkende nogen af navnene.
Jeg ved det ikke, jeg blev, øh...
jeg blev bare vant til at se min kone og børn
hver dag, og, øh...
så anmodede jeg om endnu en kontorrunde
og fik den.
De må have haft brug for dig her.
Nej. Mine venner tog afsted.
Gutter jeg var i Desert Storm med tog afsted.
Jeg blev hjemme.
Jeg var trænet til at slås.
Hvis jeg ikke er derovre, hvad er jeg så?
De gutter,
gutter som Chance...
er marineinfanterister.
Og det tror du ikke du er?
Vil være sammen med sin familie hver aften--
tror du du behøver retfærdiggøre det?
Du må hellere stoppe lige der, Hr.
Du har bragt Chance hjem.
Du er nu hans vidne.
Uden et vidne,
forsvinder de bare.
Er du Chances eskort?
- Mike Strobl. - John Phelps, Chances far.
Hr.
Dette er min kone Chris, Chances stedmor.
- Velkommen. - Og Chances stedfar Jeff.
- Oberst. - Og det er Chances søster Kelley,
- og hendes forlovede, Rob. - Goddag, Hr.
Jeg er Chances Mor.
Tak for deres militærtjeneste.
Det er en ære, Frue.
Jeg er bare så ked af det på deres vegne.
Kom og sid ned.
En stol.
- Tak. - Kom så, skat.
Først vil jeg gerne have I alle ved
at hele vejen,
blev Chance behandlet med stolthed
og respekt og ære.
Øh, her har jeg et brev
fra Chances delingskommandør.
- Tak. - Øh--
Jeg har også
nogen af Chances ting.
Det er stadig på Baghdad tid.
Her.
Det er den medalje Bedstemor gav ham.
Kan I huske det?
I skal vide at I ikke sørger alene i dag.
Over hele USA,
fra Virginia til Delaware,
Pennsylvania, Minnesota,
Montana, Wyoming,
tænker folk på jer
og beder for jer.
I burde vide at
Chance har rørt
mange mennesker.
Der er en ting til som I skal have.
En stewardesse i Philadelphia gav mig den her,
og det så ud som om den betød meget for hende.
Det var meningen jeg ville beholde den som et minde om turen,
men så indså jeg at
det ikke var mig hun gav den til.
Hun gav den til jer.
"April 9, 2004...
til PFC Chance Phelps familie.
Kære Hr. og Fru Phelps,
I har sikkert nu fået besked om at Chance er død.
Jeg har ikke ordene til at fortælle jer
hvor ked af det jeg er på jeres vegne.
Chance betød alt for mig
og alle os her i den anden deling.
Jeg ved godt at forældre ikke burde have favoritter
men, tro mig, det har delingskommandører.
Chance var en unik personlighed.
Hvor de fleste marineinfanterister dækkede deres frygt med modig pral,
tog Chance sig stille og roligt af sine pligter,
og han elskede når folk undervurderede ham.
Hans hurtige smil og venskabelige facon
var altid afvæbnende og varmede ens hjerte,
men der var ingen tvivl om--
han var ligeså barsk i krig som han var blid i venskab."
Vær sød at sid ned.
Vi er her for at mindes og æres
Soldat af Første Klasse, Chance Russell Phelps liv.
"l skal vide at han døde som en helt,
men endnu vigtigere, han levede som en helt.
Det er ironisk, men jeg er sikker på
at hvis verdenen havde flere mænd som Chance Phelps...
ville der ikke være brug for et Marinekorps.
Skyd!
Klar,
sigt, skyd!
Klar, sigt, skyd!
Fra den Amerikanske Præsident og Kommandøren i Marinekorpset
og en taknemmelig nation, modtag dette flag som et tegn på
deres søns trofaste tjeneste til hans land. Semper fidelis.
Fra den Amerikanske Præsident og Kommandøren i Marinekorpset
og en taknemmelig nation, modtag dette flag
for deres søns ærefulde og trofaste tjeneste til hans land.
Semper Fidelis.
Tak.
Put jeres mobiltelefoner i kurven, tak.
Må jeg bede dig om at træde op?
Tag dine sko af.
Eskort Rejse Rapport
Med Chance Hjem
"Chance Phelps havde hans Skt. Christopher medalje på
da han blev dræbt Langfredag.
Otte dage senere,
gav jeg hans mor medaljonen.
Jeg så på mens de bar ham de sidste 15 meter.
Jeg følte at så længe han stadig bevægede sig,
var han på en eller anden måde stadig i live.
Da de lagde ham ned i graven,
var han færdig med at bevæge sig.
Jeg kendte ikke Chance Phelps inden han døde...
men i dag savner jeg ham."
Hey, se hvem der er kommet hjem.
Kom her. Gruppekram.
Hvordan har I det?
FOR UNDERKORPORAL CHANCE PHELPS (1984-2004)
OG TIL ALLE DE FALDNE, MILITÆRE OG CIVILE
MED CHANCE HJEM